Morderen har en rosa jakke.
Faen! Er det noe i den sjappa di som en ikke får støt av?
Det er garantert Toffen. Han tok nok ei tilfeldig jakke–
–og hentet kjettingen i kjelleren.
Har jeg fortalt at kabelen ble kuttet med en kjetting?
Skal vi gå...
...og ta Toffen?
Ja, visst faen skal vi det.
Damene først.
Hei! Hei!
Han er her inne.
Vi går gjennom kjelleren og opp på baksiden. Da ser han oss ikke.
Smart.
Du begynner å tenke som meg.
Hysj!
Hørte du det?
Hva faen driver du med?
–Nanna! –Jeg så deg på videoen.
Du var ute den natten. I Jacks jakke. Du kuttet kabelen.
Du skjønner jo at jeg ikke kan være morderen.
Vi har jo jaktet på ham sammen! Jeg kan ikke være to stykk.
Du samarbeider med Toffen. Han er alibiet ditt.
Ved å etterforske drapene ledet du oppmerksomhet bort fra deg selv.
Du saboterte etterforskningen ved å late som at du er helt udugelig.
Jeg har vært udugelig helt på ekte.
Jeg har vært udugelig helt på ekte! Slipp meg ut!
Til slutt skulle dere drepe meg, så det bare var dere to igjen–
– når Konrad utdeler arven i morgen. –Nei.
Nanna!
Man føler seg ikke bedre enn man ser ut, som jeg pleier å si.
–Så var det medisinen, da. –Ja.
Det er viktig at du holder deg i vigør.
I hvert fall frem til julaften.
Takk. Jeg føler meg kvikkere allerede.
Og jeg tror jeg er så pigg at jeg skal klare–
–å holde dere med selskap i kveld.
Og se "Grevinnen og hovmesteren" sammen, alle sammen.
Har alle kost seg mens jeg var syk?
Ja, det synes jeg.
–Fint. –Ja, ja.
I hvert fall vi som fortsatt er her.
Jeg må være så ærlig og si at det faktisk er noen som har forlatt oss.
Det var synd. Hvem da?
De fleste, egentlig.
Men Putti er her vel? Hun var jo den som gledet seg aller mest.
Ja, Putti gledet seg fælt.
Men så fikk hun en fryktelig viktig telefon, gitt.
Og så... Vips, så var hun borte.
Det hadde jeg ikke trodd om henne.
Men Jack og Liv er her vel? Og Cris?
–Liv har sjekket ut. –Nei.
Og Jack og Cris dro til Holmsbu.
–Holmsbu? –Ja.
Samtidig sier det jo litt om oss som er igjen, ikke sant?
Ja, ja, ja.
–Hei, hei, fetter Toffen. –Hei.
Så koselig å se deg.
Jeg har fanget morderen.
Det var Svein.
Å ja.
Det er i hvert fall koselig at det er over nå.
Kanskje du vil legge deg litt nedpå og kose deg?
Så kan jeg pynte ferdig treet.
Ja, du det er ikke det dummeste forslaget jeg har hørt her oppe.
Jeg tenkte på...
Du må jo være sliten etter all etterforskninga.
Kanskje du skulle tatt deg en liten hvil på sofaen?
–Kjenne litt på julefreden. –Nei, det går bra.
Bare legg deg, du.
Nei, nei. Sofaen er din. Jeg vil pynte treet.
Det vil jeg også.
Da får vi pynte det sammen, da.
Hendene vekk fra eska!
Slapp av. Jeg skulle bare vise deg noe.
Se her.
Rett fra Toffens Teknolager.
En syngende nisse.
Kjenn på den, du.
Au!
Ja vel, ja.
Så du trodde at du kunne få hele arven alene?
For faen!
Nei.
Se der, ja.
Hvorfor slo du ned din medsammensvorne?
Han er ikke det. Jeg har ikke noe med ham å gjøre.
–Men du kuttet telefonkabelen. –Ja. Ok. Jeg kuttet telefonkabelen.
Men ikke fordi jeg er morderen.
Jeg kuttet den...
...fordi jeg for én gangs skyld hadde muligheten til å vise at jeg var noe.
Hvis politiet hadde blitt tilkalt, hadde de fått all kreden,–
–og da hadde jeg fortsatt vært han taperen som jobbet i arkivet,–
–og som ble valgt sist på fotballen,–
–og som måtte stå opp tidlig og vaske lakenet sitt på leirskolen–
–så ingen merket at han fortsatt...
Vet du hvordan det er? Å være han som er redd for julenissen?
Du er en idiot.
Ikke vær sånn, da.
Du er fremdeles en idiot.
Hva gjør vi nå?
–Vi låser ham inne til jula er over. –Og Konrad?
Vi sier ikke noe til ham.
Vi er bare noen timer fra å gi ham den jula han alltid har drømt om.
Jøss. Hør på deg, da.
Frøken Pinocchio har blitt ei ekte jente...
...av kjøtt og blod, og følelser.
Hei! Opp og stå!
–Opp og stå! –Her er dere samlet, ser jeg.
Ja...
Hei, Toffen. Duppet du av?
Jeg gjorde visst det.
Er alle klare for "Grevinnen og hovmesteren"?
Ja, det er...
... same procedure every year, det.
Ja!
Nyt det, for dette blir siste jula di utenfor kasjotten på mange år.
Oi, nå har jeg glemt kveldsmedisinene mine.
Toffen, er du grei og henter dem?
–Ja, det kan jeg godt. –Nei, jeg henter dem.
Nei, det er lettest med Toffen. Han vet hvor de er.
Ja, ja. Jeg vet hvor de er.
Vi henter dem sammen. Kom, Toffen.
Kom nå.
Ok, ikke et pip fra deg nå. Ikke prøv deg på noe kødd.
Pip!
Har Toffen sovnet igjen?
Det er vel best at jeg finner medisinene mine selv, da.
God natt.
–Stå stille! –Hold deg unna!
Helvete! Hvem var det som slo meg ned?
Hvorfor satt du Toffen fri?
Dere kom aldri tilbake. Dere er morderne.
Det er dere som er morderne!
Det var du som løsnet båndene på ham.
–Det er dere to. –Jeg vet at jeg ikke er morderen.
Altså er det dere to som er morderne.
Tekst: Elisabeth Sihvo Olsen www.btistudios.com?